Forskjell mellom versjoner av «Anne Stine og Helge Ingstad»
(5 mellomliggende revisjoner av 3 brukere er ikke vist) | |||
Linje 10: | Linje 10: | ||
Materiale: Bronse og rustfritt stål | Materiale: Bronse og rustfritt stål | ||
− | Mål: Sokkel 111 x 60 x 169 cm, byste 107 x 49 x 80 cm (lenge x bredde x høyde) | + | Mål: Sokkel 111 x 60 x 169 cm, byste 107 x 49 x 80 cm (lenge x bredde x høyde), bue 4 x 10 m |
− | Plassering: Utenfor Vikingskipshuset i Oslo | + | Plassering: Utenfor Vikingskipshuset i Oslo |
== Motivbeskrivelse == | == Motivbeskrivelse == | ||
Linje 24: | Linje 24: | ||
== Formale virkemidler == | == Formale virkemidler == | ||
− | Verkets komposisjon er todelt, portrettbysten på en sokkel adskilt fra stålbuen. Buen står i sterk kontrast til statuen både i materiale, utførelse og stil. Statuens utførelse i bronse har gitt den synlig patina over tid, og overflaten er ujevn med hull og sprekker i bronsen etter leirens bearbeiding under avstøpningsprosessen. Buen i rustfritt stål ser like ny ut som da den ble oppført. De forskjellige uttrykkene gjør at elementene står i sterk kontrast til hverandre i dagslys. Bystens ruglete overflatestruktur gjør at opplevelsen av den forandrer seg med solen, og lys og skygge skaper et spill i overflaten som gjør den mer livaktig. Buen påvirkes på samme | + | Verkets komposisjon er todelt, portrettbysten på en sokkel adskilt fra stålbuen. Buen står i sterk kontrast til statuen både i materiale, utførelse og stil. Statuens utførelse i bronse har gitt den synlig patina over tid, og overflaten er ujevn med hull og sprekker i bronsen etter leirens bearbeiding under avstøpningsprosessen. Buen i rustfritt stål ser like ny ut som da den ble oppført. De forskjellige uttrykkene gjør at elementene står i sterk kontrast til hverandre i dagslys. Bystens ruglete overflatestruktur gjør at opplevelsen av den forandrer seg med solen, og lys og skygge skaper et spill i overflaten som gjør den mer livaktig. Buen påvirkes på samme måte av lysforholdene, dens blanke overflate reflekterer solen. Det er rom og plass til verket på den store gressplenen utenfor museet. |
− | Statuen har et naturalistisk | + | Statuen har et naturalistisk formspråk og er figurativ, som gir en virkelighetsnær gjengivelse av Ingstad-paret. Buen er abstrakt og nonfigurativ, som rammer inn og setter fokus på portrettbysten, samtidig som den har en bindende funksjon med arkitekturen og omgivelsene rundt. Samspillet sees gjennom den monumentale buen og bysten som står både i kontrast og overnesstemmelse med hverandre. |
− | + | Da Nils Aas vant tegnekonkurransen for statuen av Kong Haakon VII var det meningen at den skulle stå i Haakon VIIs gate. Stedet der statuen skulle stå var svært trangt, slik at Aas lagde en sirkelformet stålkonstruksjon som skulle gi rom til statuen.<ref>Berg, ”Per Palle Storm”, ''Norsk kunstnerleksikon online.'' </ref> Dette minner om buen over Ingstad-statuen, og man kan anta at Aas hadde samme intensjon. Den andre versjonen, som står i Canada, står uten stålbuen. Det kan hende at det ikke var behov her for å markere statuen fordi den står alene i et åpent landskap. Landskapet på Newfoundland er i seg selv en fin ramme til verket, mens Ingstad-statuen utenfor Vikingskipshuset lett kan forsvinne i skyggen av museumsbygningen. | |
+ | Buen kan i følge kunsthistoriker Ulla Uberg være et symbol på flere ting. Som par stod de sammen om oppdagelsen, og buen i samspill med skulpturen kan symbolisere en visjon og drøm om oppdagelser. Buen kan ogse sees som en bro over havet eller en stråle av nordlys.<ref>Uberg, Samme på sokkel.</ref> | ||
== Anne Stine og Helge Ingstads oppdagelse av Amerika == | == Anne Stine og Helge Ingstads oppdagelse av Amerika == | ||
− | Verket er en framstilling av ekteparet Anne Stine og Helge Ingstad. Med sine forskjellige utdanningsbakgrunner, utførte de flere utgravninger som førte dem fram til svaret at det var vikingene oppdaget Amerika. Anne Stine utdannet seg til å bli arkeolog ved Universitetet i Oslo.<ref>Solberg, "Anne Stine Ingstad". ''Norsk biografisk leksikon.''</ref> Sammen med oppdageren Helge Ingstad dro arkeologen med flere medarbeidere for utforske enn påstand som Helge Ingstad hadde. Denne påstanden gikk ut på Leiv Eirikssons Vinland måtte ligge på kysten til Nord-Amerika. Helge Ingstad hadde stor interesse for å finne ut mer om vikingene og deres reiser.<ref>Gjelsvik, "Helge Ingstad", ''Store norske leksikon online''. </ref> Ingstads overbevisning førte til 7-8 ekspedisjoner til aktuelle områder langs med kysten. <ref>Rekvig, "Helge Ingstad". ''Norsk biografisk leksikon.''</ref> Fram til disse etterforskningene fant tid, var det Christofer Columbus som stod som oppdager av Amerika. I 1963 bekreftet av de amerikanske arkeologene Henry Collins og Junius Bird at ekteparet fant en norrøn boplass i L'Anse aux Meadows i Canada. <ref>Rekvig, "Helge Ingstad", ''Store norske leksikon online.''</ref> | + | Verket er en framstilling av ekteparet Anne Stine og Helge Ingstad. Med sine forskjellige utdanningsbakgrunner, utførte de flere utgravninger som førte dem fram til svaret at det var vikingene oppdaget Amerika. Anne Stine utdannet seg til å bli arkeolog ved Universitetet i Oslo.<ref>Solberg, "Anne Stine Ingstad". ''Norsk biografisk leksikon.''</ref> Sammen med oppdageren Helge Ingstad dro arkeologen med flere medarbeidere for utforske enn påstand som Helge Ingstad hadde. Denne påstanden gikk ut på Leiv Eirikssons Vinland måtte ligge på kysten til Nord-Amerika. Helge Ingstad hadde stor interesse for å finne ut mer om vikingene og deres reiser.<ref>Gjelsvik, "Helge Ingstad", ''Store norske leksikon online''. </ref> Ingstads overbevisning førte til 7-8 ekspedisjoner til aktuelle områder langs med kysten. <ref>Rekvig, "Helge Ingstad". ''Norsk biografisk leksikon.''</ref> Fram til disse etterforskningene fant tid, var det Christofer Columbus som stod som oppdager av Amerika. I 1963 bekreftet av de amerikanske arkeologene Henry Collins og Junius Bird at ekteparet fant en norrøn boplass i L'Anse aux Meadows i Canada. <ref>Rekvig, "Helge Ingstad", ''Store norske leksikon online.''</ref> |
− | == | + | Anne Stine Ingstad døde i 1997 og Helge Ingstad døde i 1999. Som en minnemarkering ble denne skulpturen satt opp i 2001. |
− | [[Fil:Aas Ingstad.JPG|thumb|350x350px|Nils Aas, ''Anne Stine og Helge Ingstad''2001. Bronse og rustfritt stål.Universitetet i Oslo. Foto: UiO.]]Aas var elev av billedhugger Per Palle Storm på Kunstakademiet fra 1959-1962.<ref>Malmanger et al, ''Nils Aas'', 14.</ref> Storm var billedhugger i etterkrigstiden og lagde flere arbeidermonumenter, blant annet statuen tilegnet pionerene i arbeiderbevegelsen som står på Youngstorget i Oslo.<ref>Danbolt, ''Norsk Kunsthistorie,'' 334-336.</ref> Som elev av Storm ser man at Nils Aas har blitt påvirket av den naturalistiske stilen Storm førte. Senere var Aas assistent for den nonfigurative skulptøren Arnold Haukeland. Ved å bli opplært i to så ulike retninger, fikk Aas et bredt stilrepertoar, og i resten av sin karriere svinge han mellom disse to formspråkene.<ref>Malmanger et al, ''Nils Aas'', 10. </ref> Naturalistene søkte etter å gjengi virkeligheten slik den var uten å idealisere den, mens tilhengerne av det nonfigurative og abstrakte formspråket mener at kunsten har egenverdi utover å ligne virkeligheten.<ref>''Store norske leksikon online'', s.v ”Naturalisme – kunst”. </ref> I abstrakt kunst er ikke lenger det observerte gjenkjennbart, og det er gjerne brutt ned i geometriske former.<ref>Mørstad, ''Skulpturleksikon...'' "Abstrakt".</ref> Ingstad-statuen representerer hans kompleksitet i evnen til å bytte mellom og blande formspråk, der buen er nonfigurativ mens portrettbysten er figurativ. | + | == Nils Aas' inspirasjon og formspråk == |
+ | [[Fil:Aas Ingstad.JPG|thumb|350x350px|Nils Aas, ''Anne Stine og Helge Ingstad''2001. Bronse og rustfritt stål.Universitetet i Oslo. Foto: UiO.]]Aas var elev av billedhugger [[Per Palle Storm]] på Kunstakademiet fra 1959-1962.<ref>Malmanger et al, ''Nils Aas'', 14.</ref> Storm var billedhugger i etterkrigstiden og lagde flere arbeidermonumenter, blant annet statuen tilegnet pionerene i arbeiderbevegelsen som står på Youngstorget i Oslo.<ref>Danbolt, ''Norsk Kunsthistorie,'' 334-336.</ref> Som elev av Storm ser man at Nils Aas har blitt påvirket av den naturalistiske stilen Storm førte. Senere var Aas assistent for den nonfigurative skulptøren Arnold Haukeland. Ved å bli opplært i to så ulike retninger, fikk Aas et bredt stilrepertoar, og i resten av sin karriere svinge han mellom disse to formspråkene.<ref>Malmanger et al, ''Nils Aas'', 10. </ref> Naturalistene søkte etter å gjengi virkeligheten slik den var uten å idealisere den, mens tilhengerne av det nonfigurative og abstrakte formspråket mener at kunsten har egenverdi utover å ligne virkeligheten.<ref>''Store norske leksikon online'', s.v ”Naturalisme – kunst”. </ref> I abstrakt kunst er ikke lenger det observerte gjenkjennbart, og det er gjerne brutt ned i geometriske former.<ref>Mørstad, ''Skulpturleksikon...'' "Abstrakt".</ref> Ingstad-statuen representerer hans kompleksitet i evnen til å bytte mellom og blande formspråk, der buen er nonfigurativ mens portrettbysten er figurativ. | ||
Denne kompleksiteten kommer godt frem i et sitat av Aas selv:<blockquote>Det jeg ønsker er å få liv og organisme i det jeg gjør. Det gjelder uansett om det er et figurativt eller abstrakt arbeid. En hånd for eksempel på være formet slik at vi ser den er brukbar. At den er i stand til å gripe. At den kan knytte og åpne seg. En helt enkel, abstrakt form kan være like fin og gi en like stor opplevelse som et hode av Rodin.<ref>Malmanger et al. ''Nils Aas'', 9.</ref> </blockquote>I sitatet nevner Aas skulptøren og impresjonisten Auguste Rodin, som også Per Palle Storm var inspirert av.<ref>Kjerschow, ”Per Palle Storm”, ''Norsk kunstnerleksikon online.''</ref> Rodins statuer har, på samme måte som mange av Aas verker, ruglete overflatestruktur hvor man tydelig kan se kunstnerens håndarbeid i leiren. Hans formspråk kan sammenlignes med impresjonistenes tykke penselstrøk. Denne overflaten brøt på Rodins tid med den tradisjonelle, glatte overflaten som hadde dominert skulpturkunsten.<ref>Danbolt, ''Norsk kunsthistorie, 235.''</ref> Dette gjør at statuen får et mer realistisk uttrykk enn klassiske og polerte portretter, slik for eksempel Ingstad-parets alderdom kommer til syne. | Denne kompleksiteten kommer godt frem i et sitat av Aas selv:<blockquote>Det jeg ønsker er å få liv og organisme i det jeg gjør. Det gjelder uansett om det er et figurativt eller abstrakt arbeid. En hånd for eksempel på være formet slik at vi ser den er brukbar. At den er i stand til å gripe. At den kan knytte og åpne seg. En helt enkel, abstrakt form kan være like fin og gi en like stor opplevelse som et hode av Rodin.<ref>Malmanger et al. ''Nils Aas'', 9.</ref> </blockquote>I sitatet nevner Aas skulptøren og impresjonisten Auguste Rodin, som også Per Palle Storm var inspirert av.<ref>Kjerschow, ”Per Palle Storm”, ''Norsk kunstnerleksikon online.''</ref> Rodins statuer har, på samme måte som mange av Aas verker, ruglete overflatestruktur hvor man tydelig kan se kunstnerens håndarbeid i leiren. Hans formspråk kan sammenlignes med impresjonistenes tykke penselstrøk. Denne overflaten brøt på Rodins tid med den tradisjonelle, glatte overflaten som hadde dominert skulpturkunsten.<ref>Danbolt, ''Norsk kunsthistorie, 235.''</ref> Dette gjør at statuen får et mer realistisk uttrykk enn klassiske og polerte portretter, slik for eksempel Ingstad-parets alderdom kommer til syne. | ||
− | Ingstad-statuen fra 2001 er et av hans siste verker, men ligner tidligere statuer både i materiale og uttrykk, slik som statuen av Haakon VII på 7. juni-plassen i Oslo (1972), Charlie Chaplin-statuen utenfor Colosseum kino (1978) og statuene av Grete Waitz og Hjallis utenfor Bislett Stadion fra henholdsvis 1984 og 1983.<ref>Berg, "Nils Aas", i ''Norsk biografisk leksikon.''</ref> | + | Ingstad-statuen fra 2001 er et av hans siste verker, men ligner tidligere statuer både i materiale og uttrykk, slik som statuen av Haakon VII på 7. juni-plassen i Oslo (1972), Charlie Chaplin-statuen utenfor Colosseum kino (1978) og statuene av Grete Waitz og Hjallis utenfor Bislett Stadion fra henholdsvis 1984 og 1983.<ref>Berg, "Nils Aas", i ''Norsk biografisk leksikon.''</ref> |
− | |||
− | |||
− | |||
− | |||
− | |||
== Litteratur == | == Litteratur == | ||
Berg, Knut. "Nils Aas". ''Norsk biografisk leksikon online.'' Februar 2009. Oppsøkt 5. september 2917. https://nbl.snl.no/Nils_Aas. | Berg, Knut. "Nils Aas". ''Norsk biografisk leksikon online.'' Februar 2009. Oppsøkt 5. september 2917. https://nbl.snl.no/Nils_Aas. |
Nåværende revisjon fra 1. nov. 2017 kl. 14:10
Nils Aas (1933-2004) var en norsk billedhugger og tegner. I 2001 ble hans skulptur Anne Stine og Helge Ingstad oppført utenfor Vikingskipshuset i Oslo.
Innhold
Katalogopplysninger
Verk: Anne Stine og Helge Ingstad, 2001
Kunstner: Nils Aas
Materiale: Bronse og rustfritt stål
Mål: Sokkel 111 x 60 x 169 cm, byste 107 x 49 x 80 cm (lenge x bredde x høyde), bue 4 x 10 m
Plassering: Utenfor Vikingskipshuset i Oslo
Motivbeskrivelse
Statuen består av fire deler; et dobbeltportrett i bronse av ekteparet Ingstad plassert oppå en sokkel i granitt, og en blank bue i rustfritt stål som strekker seg over bysten. Verket er frittstående og mulig å se fra alle vinkler, da det er plassert på en stor gressplen utenfor Vikingskipshuset.
Gravert inn i sokkelen er ekteparets navn "Anne Stine og Helge Ingstad", med underteksten "De oppdaget vikingenes Amerika".
Ekteparet er plassert inntil hverandre, kvinnen litt foran mannen, med hodene og blikkene vendt målrettet fremover. En tradisjonell fremstilling av et ektepar, og med slike autentiske og karakteristiske ansiktsuttrykk er det en ærlig fremstilling av de hardtarbeidende eventyrerne. Hva slags klær de har på seg er ikke lett å se, men det finnes en antydning til overdeler med krager som kan tyde på at de har kledd seg pent.
Like bak det som kan ansees som statuens hoveddel, står den monumentale stålbuen og rammer inn paret. Den blir på samme tid stående som en kontrast og bryter opp med et mer abstrakt og moderne uttrykk, og om man ser den fra siden hvor den er festet i bakken, legger man merke til at den er formet til det som kan ligne skroget på et vikingskip.Formale virkemidler
Verkets komposisjon er todelt, portrettbysten på en sokkel adskilt fra stålbuen. Buen står i sterk kontrast til statuen både i materiale, utførelse og stil. Statuens utførelse i bronse har gitt den synlig patina over tid, og overflaten er ujevn med hull og sprekker i bronsen etter leirens bearbeiding under avstøpningsprosessen. Buen i rustfritt stål ser like ny ut som da den ble oppført. De forskjellige uttrykkene gjør at elementene står i sterk kontrast til hverandre i dagslys. Bystens ruglete overflatestruktur gjør at opplevelsen av den forandrer seg med solen, og lys og skygge skaper et spill i overflaten som gjør den mer livaktig. Buen påvirkes på samme måte av lysforholdene, dens blanke overflate reflekterer solen. Det er rom og plass til verket på den store gressplenen utenfor museet.
Statuen har et naturalistisk formspråk og er figurativ, som gir en virkelighetsnær gjengivelse av Ingstad-paret. Buen er abstrakt og nonfigurativ, som rammer inn og setter fokus på portrettbysten, samtidig som den har en bindende funksjon med arkitekturen og omgivelsene rundt. Samspillet sees gjennom den monumentale buen og bysten som står både i kontrast og overnesstemmelse med hverandre.
Da Nils Aas vant tegnekonkurransen for statuen av Kong Haakon VII var det meningen at den skulle stå i Haakon VIIs gate. Stedet der statuen skulle stå var svært trangt, slik at Aas lagde en sirkelformet stålkonstruksjon som skulle gi rom til statuen.[1] Dette minner om buen over Ingstad-statuen, og man kan anta at Aas hadde samme intensjon. Den andre versjonen, som står i Canada, står uten stålbuen. Det kan hende at det ikke var behov her for å markere statuen fordi den står alene i et åpent landskap. Landskapet på Newfoundland er i seg selv en fin ramme til verket, mens Ingstad-statuen utenfor Vikingskipshuset lett kan forsvinne i skyggen av museumsbygningen.
Buen kan i følge kunsthistoriker Ulla Uberg være et symbol på flere ting. Som par stod de sammen om oppdagelsen, og buen i samspill med skulpturen kan symbolisere en visjon og drøm om oppdagelser. Buen kan ogse sees som en bro over havet eller en stråle av nordlys.[2]
Anne Stine og Helge Ingstads oppdagelse av Amerika
Verket er en framstilling av ekteparet Anne Stine og Helge Ingstad. Med sine forskjellige utdanningsbakgrunner, utførte de flere utgravninger som førte dem fram til svaret at det var vikingene oppdaget Amerika. Anne Stine utdannet seg til å bli arkeolog ved Universitetet i Oslo.[3] Sammen med oppdageren Helge Ingstad dro arkeologen med flere medarbeidere for utforske enn påstand som Helge Ingstad hadde. Denne påstanden gikk ut på Leiv Eirikssons Vinland måtte ligge på kysten til Nord-Amerika. Helge Ingstad hadde stor interesse for å finne ut mer om vikingene og deres reiser.[4] Ingstads overbevisning førte til 7-8 ekspedisjoner til aktuelle områder langs med kysten. [5] Fram til disse etterforskningene fant tid, var det Christofer Columbus som stod som oppdager av Amerika. I 1963 bekreftet av de amerikanske arkeologene Henry Collins og Junius Bird at ekteparet fant en norrøn boplass i L'Anse aux Meadows i Canada. [6]
Anne Stine Ingstad døde i 1997 og Helge Ingstad døde i 1999. Som en minnemarkering ble denne skulpturen satt opp i 2001.
Nils Aas' inspirasjon og formspråk
Det jeg ønsker er å få liv og organisme i det jeg gjør. Det gjelder uansett om det er et figurativt eller abstrakt arbeid. En hånd for eksempel på være formet slik at vi ser den er brukbar. At den er i stand til å gripe. At den kan knytte og åpne seg. En helt enkel, abstrakt form kan være like fin og gi en like stor opplevelse som et hode av Rodin.[12]I sitatet nevner Aas skulptøren og impresjonisten Auguste Rodin, som også Per Palle Storm var inspirert av.[13] Rodins statuer har, på samme måte som mange av Aas verker, ruglete overflatestruktur hvor man tydelig kan se kunstnerens håndarbeid i leiren. Hans formspråk kan sammenlignes med impresjonistenes tykke penselstrøk. Denne overflaten brøt på Rodins tid med den tradisjonelle, glatte overflaten som hadde dominert skulpturkunsten.[14] Dette gjør at statuen får et mer realistisk uttrykk enn klassiske og polerte portretter, slik for eksempel Ingstad-parets alderdom kommer til syne.
Ingstad-statuen fra 2001 er et av hans siste verker, men ligner tidligere statuer både i materiale og uttrykk, slik som statuen av Haakon VII på 7. juni-plassen i Oslo (1972), Charlie Chaplin-statuen utenfor Colosseum kino (1978) og statuene av Grete Waitz og Hjallis utenfor Bislett Stadion fra henholdsvis 1984 og 1983.[15]
Litteratur
Berg, Knut. "Nils Aas". Norsk biografisk leksikon online. Februar 2009. Oppsøkt 5. september 2917. https://nbl.snl.no/Nils_Aas.
Gjelsvik, Tore. "Helge Ingstad". Store norske leksikon. September 2017. Oppsøkt 31. oktober 2017. https://snl.no/Helge_Ingstad.
Rekvig, Ole Petter. "Helge Ingstad". Norsk biografisk leksikon online. Februar 2009. Oppsøkt 10. september.2017 https://nbl.snl.no/Helge_Ingstad.
Solberg, Bergljot. "Anne Stine Ingstad". Norsk biografisk leksikon online. Februar 2009. Oppsøkt 12. september 2017. https://nbl.snl.no/Anne_Stine_Ingstad.
Uberg, Ulla. "Sammen på sokkel". Uniforum, Nettavis for Universitetet i Oslo. Mai 2016. Oppsøkt 10. september 2017. http://www.uniforum.uio.no/kunst/2016/sammen-pa-sokkel.html
Referanser
- ↑ Berg, ”Per Palle Storm”, Norsk kunstnerleksikon online.
- ↑ Uberg, Samme på sokkel.
- ↑ Solberg, "Anne Stine Ingstad". Norsk biografisk leksikon.
- ↑ Gjelsvik, "Helge Ingstad", Store norske leksikon online.
- ↑ Rekvig, "Helge Ingstad". Norsk biografisk leksikon.
- ↑ Rekvig, "Helge Ingstad", Store norske leksikon online.
- ↑ Malmanger et al, Nils Aas, 14.
- ↑ Danbolt, Norsk Kunsthistorie, 334-336.
- ↑ Malmanger et al, Nils Aas, 10.
- ↑ Store norske leksikon online, s.v ”Naturalisme – kunst”.
- ↑ Mørstad, Skulpturleksikon... "Abstrakt".
- ↑ Malmanger et al. Nils Aas, 9.
- ↑ Kjerschow, ”Per Palle Storm”, Norsk kunstnerleksikon online.
- ↑ Danbolt, Norsk kunsthistorie, 235.
- ↑ Berg, "Nils Aas", i Norsk biografisk leksikon.