Forskjell mellom versjoner av «Magisk måne»
(64 mellomliggende revisjoner av 5 brukere er ikke vist) | |||
Linje 1: | Linje 1: | ||
− | [[Fil:Aurdalmåne109389.jpg|miniatyr|494x494px|Synnøve Anker Aurdal, ''Magisk måne,'' 1967. Bildevev i gobelinteknikk, 270 x 213 cm. Foto: Nasjonalmuseet.]]''Magisk måne'' (1967) er | + | [[Fil:Aurdalmåne109389.jpg|miniatyr|494x494px|Synnøve Anker Aurdal, ''Magisk måne,'' 1967. Bildevev i gobelinteknikk, 270 x 213 cm. Foto: Nasjonalmuseet.]]''Magisk måne'' (1967) er et billedteppe av tekstilkunstneren [[Synnøve Anker Aurdal]] (1908-2000). Teppet måler 270 x 213 cm og er utført i gobelinteknikk.<ref name=":1" /> Verket inngår i Nasjonalmuseets samling, og teppet ble ervervet i 1968<ref name=":1">Skaara, ''Magisk måne''</ref>, kun ett år etter at Aurdal fullførte verket. |
− | == Den magiske månen == | + | ==Den magiske månen == |
− | + | Motivet i ''Magisk måne'' forestiller to lyse, avrundede former mot en mørk bakgrunn. Disse formene har ulike størrelsesforhold i bredde og lengde. Den største av dem er plassert øverst, og dominerer billedrommet med sin størrelse. Den minste er mer oval, og ligger plassert i nedre fjerdedel av motivet. Denne formen likner mer en sammenklemt ellipse, og består av flere ringer inni hverandre. Den likner et speilbilde av den større sirkelen ovenfor. Formene i motivet er geometriserte og asymmetriske. De er begge bygget opp av smale horisontale striper i sjatteringer av farger fra naturen, som kremhvit, lys grå, lys grønn og med innslag av lyseblå. Formene brytes opp i kantene av et slags liggende frynsemønster som mykt markerer overgangen til den mørke bakgrunnen, som består av svakt varierte sjatteringer av grå og svart. | |
+ | |||
+ | Vertikalt gjennom de to sirklene, går en grå uregelmessig søyleform, vevet av metallsnorer ment for baderomspropper. Søylen står i kontrast til de sirkulære formene, og skaper en vertikal linjedominans sentralt i verket. | ||
+ | |||
+ | Det tydeligste elementet i motivet som bærer en enkeltfarge er plassert ytterst til venstre på teppet: En okergul, vertikal stripe med taggete kanter. Den går fra topp til bunn og speiler lengden til den grå søylen i midten. I kombinasjon med de to sirklene, og den sølvfargede søylen, markeres det fjerde geometriske uttrykket i motivet. | ||
== Formalanalyse == | == Formalanalyse == | ||
− | + | === Materialvalg === | |
+ | Det er forskjellig kvalitet og tykkelse på trådene i ''Magisk måne''. Gjennom størstedelen av billedflaten er det brukt samme type garn i ull fra spelsau, farget med industrifremstilt pigment.<ref name=":1" /> Innimellom har kunstneren derimot benyttet en tykkere tråd med en helt annen kvalitet og struktur, især på de helt lyse og grønlige feltene. De forskjellige garnkvalitetene bygger i forskjellig grad ut i rommet, og dette tilfører motivet en ekstra dybde. I tillegg har Aurdal benyttet et mer uvanlig materiale for sin tid, nemlig metalltråd med perler som er vevd inn i et større stykke av «midtfeltstripen». Nasjonalmuseet sier selv om dette: « [Aurdal] sine modernistiske tepper [er] vevd i nye materialkombinasjoner av ull-og metalltråd, nylon og metallkjeder av nikkel og kobber».<ref>Nasjonalmuseer, ''Visuell kunst,'' 1.</ref> | ||
− | + | De blanke metalltrådene står i kontrast til den matte, tettvevde ullen, og tilføyer en ny og spennende dimensjon til verket. Selv om motivet i utgangspunktet er todimensjonalt, skapes en ny dimensjon når lyset i rommet reflekteres i perlene – de glitrer – slik som vannet glitrer i måneskinn. Slik tilføyes det et 'magisk' element, i tråd med navnet ''Magisk måne.'' | |
− | + | === Form og farge === | |
+ | Vevnaden ''Magisk måne'' består av ulike former i ulike farger; to runde former og to smale vertikale felter. | ||
− | + | I midten av motivet har Aurdal lagt inn et ganske bredt vertikalt felt i gråtoner, som er plassert med en liten forskyvning mot den ene siden av teppet. Denne vertikale stripen står i kontrast til de to avrundede formene den bryter igjennom, og bringer asymmetri inn i motivet. Feltene fra resten av motivet tas opp igjen i stripen; i farge, form eller begge kombinert, og vi får kontinuitet mellom halvdelene verket deles inn i – men også til stripen selv. Den later derfor til både å være på et annet «lag» enn resten av motivet, samtidig som den enda tettere knyttes til det. Denne stripen er plassert behagelig i det gylne snitt og det er som om den bidrar til å forankre de to formene på flaten. | |
− | + | Der billedflaten i all hovedsak er bygget opp av tette horisontale striper, finner en likevel mindre partier Aurdal har valgt å holde ensfargede, enten i sort eller syregul. De helsorte feltene, plassert øverst i venstre hjørne og rundt den minste av ovalene, fungerer som fargemessige referansepunkt som både aksentuerer de lyse formene og fargespillet i bakgrunnen. Det gule finnes i den tynne streken som følger ytterkanten av motivet på venstre side, og som bringer frem de varme fargene i verket. Stripen trekker frem den kremhvite fargen i 'månen' og bidrar til å skape en fargemessig balanse. Det er som om overgangen til veggen myknes av dette feltet, og gir det i tillegg en følelse av å være innrammet. Sammen med «gaten i grått» bidrar den gule stripen således både til kontrast og balanse. Den gule stripen tilfører kontrast ved å ha en helt annen farge enn resten av kunstverket, og den mye bredere midtstripen ved å ha en helt annen struktur og tyngde på grunn av de innvevde metalltrådperlene. | |
− | Aurdal har | ||
− | + | Bakgrunnen i teppet er bygget opp av det samme, horisontale stripemønsteret som vi finner i de lysere partiene, men her er det de mørkere fargenyansene som dominerer; koks-grått og grønnlige, rødbrune og nesten sorte nyanser mot den grå-sorte bakgrunnen. Det er som om dette innvevde horisontale mønsteret sammen med månens oppbrutte kanter setter vevnaden i bevegelse, og gir den en flyktighet som om den delvis er skjult av tåke. Bakgrunnen og dens farger gir assosiasjoner til både bølger i sjø og skyer på himmelen og den fremstår nesten mystisk. | |
− | + | === Tittel === | |
+ | Aurdal har selv satt tittel til ''Magisk måne'': «...som identifiserer formene: en stor måne speiler seg i mørkt vann".<ref name=":0">Danbolt, ''Dikt selv,'' 66.</ref> Det at kunstneren selv har satt en tittel på verket gjør noe med oss mottakere, slik legger Aurdal selv «innhold» i kunstverket for oss og slik reflekterer tittelen også motivet i verket og gir klare rammer for tolkningsgrad av innholdet. | ||
− | + | === Bevegelse === | |
+ | Magisk måne er et motiv som gjøres levende gjennom mange ulike virkemidler. Linjene i bakgrunnen alluderer til bevegelse i mørkt vann, og den mindre sirkelen speiler den større sirkelen, slik som månen speiles i vann i det virkelige liv. På samme måte som at krusninger i vann kan reflektere mange ulike farger, er dette også tilstede i teppet; ulike farger i samspill. Dette bidrar til å skape bevegelse og dybde og legger også til et element av overraskelse. | ||
+ | |||
+ | == Lyrikk og natur som inspirasjon == | ||
+ | Synnøve Anker Aurdal fant inspirasjonen til sitt kunstnerskap fra flere forskjellige hold, og spesielt naturopplevelser, farger, materialer og dikt <ref>NRK, ''I Fjernsynsgalleriet,'' «31. August 1986 – tekstilkunstneren Synnøve Anker Aurdal», NRK TV, 09:17</ref> - alle eksempler på inspirasjonskilder det finnes tydelige spor av i ''Magisk måne''. | ||
+ | |||
+ | === Lyrikk === | ||
+ | Lyrikken og skrivekunsten spilte en spesielt viktig rolle i Synnøve Anker Aurdals kunstnerskap, og fungerte ofte som utgangspunkt for hennes kreative prosess. Fra midten av 60-tallet fikk den enda større plass, og verkene kunne mer direkte enn tidligere være basert på et enkeltdikt eller til og med bare et utdrag<ref name=":2">Danbolt, ''Synnøve Anker Aurdal,'' 52</ref>. Til verket ''Magisk Måne'' hentet hun inspirasjon fra diktet ''Ur en måndikt'' av Harry Martinson<ref>Danbolt, ''Synnøve Anker Aurdal,'' 68</ref>, en inspirasjon som tydelig kommer frem i billedveven om de to settes opp mot hverandre. | ||
+ | |||
+ | «I skälvande nattmoln skäres väg av månens vita dublon. Nattglitter kastar den ner at kräla på sjön. Det lockar i glans och alt vill bli drømmareland. Skepp går i silvret med undran.»<ref>Martinson (u.d.) som sitert i Skaara, ''Magisk måne<sub>,</sub>'' 2022</ref>.» | ||
+ | |||
+ | Der Martinson beskriver en måne som skjærer vei gjennom nattehimmelen, har Aurdal brukt den brede stripen i midten av motivet til å skjære bildet i to. 'Nattglitteret' som kryper(krälar) på sjøen får hun frem med den glitrende effekten som skapes av de innvevde metalltrådene, og sølvet han beskriver tas opp i fargen på metalltråden. Det kan derfor tolkes dit hen at Aurdal brukte Martinsons dikt som et springbrett for hennes egen, mer abstraherte tolkning av stemningen han selv presenterer i diktet. | ||
+ | |||
+ | === Naturen === | ||
+ | Hennes sterke tilknytning til naturen kommer også lett til syne i motivet. Synnøve giftet seg i 1949 med kunstneren Ludvig Eikaas<ref name=":2" />, som selv var fra Jølster og senere arvet en gård på Tysnes<ref>Johansen, ''Ludvig Eikaas'', 13</ref>. Det var blant annet via ham hun knyttet et tett bånd til den dramatiske naturen på vestlandet<ref name=":2" />, og ''Magisk måne'' stiller seg i rekken av hennes verk med motiver som tar utgangspunkt i naturen. Opplevelsene av naturen ble strippet ned til det mest elementære - ofte enkle former og flater, før hun deretter via inspirasjonen hun fant i diktningen fylte flaten med lys og varme. <ref name=":2" /> | ||
== Kontekstualisering == | == Kontekstualisering == | ||
− | + | ''Magisk månes'' form og komposisjon er tidsmessig representativt for Aurdals kunstvirksomhet på 60-tallet. Teppet er klart et barn av sin tid, formet av den radikale modernismen som tok sin plass i norsk kunst på 1960-tallet, en tid hvor flere store norske kunstnere som Gunnar S. Gundersen og Knut Rumhor allerede i flere år hadde arbeidet i en mer geometrisk og abstrakt stil. Denne kunstretningen vektla formen i seg selv som noe meningsbærende, i enda større grad enn tidligere varianter av modernismen som allerede hadde slått røtter i Norge på 1930-tallet <ref>Danbolt, ''Norsk kunsthistorie,'' 320. </ref>. | |
+ | |||
+ | Fra slutten av 1960-årene begynte Aurdal å eksperimentere med nye materialer – eksempelvis sølv- og kobbertråd, metallkjeder, stålperler og liknende <ref>Aurdal'': Forarbeider Og Billedvev.''</ref>. Hun brukte utradisjonelle og utypiske materialer, i tillegg til at hun tok i bruk industrifremstilt pigment i garnet, i en tid hvor plantefremstilte materialer var normen og idealet <ref>Danbolt, ''Norsk Kunsthistorie,'' 330</ref>. | ||
− | + | Eksempelvis forklarer Danbolt at rundt 1965 er modernismen mer fremtredende enn tradisjonen i Aurdals verker – «Utover i siste halvdel av sekstiårene kommer en rekke tepper som viser en helt ny type Synnøve Aurdal, en modernist i vev (...)». <ref name=":0" /> Videre trekker Danbolt frem Aurdals egne refleksjoner rundt dette: «Jeg har forandret stilen helt bevisst. Jeg mener at det er riktig å følge min tids uttrykksform – være en representant for tidens stil.» <ref>Danbolt, ''Dikt selv,'' 60</ref> | |
+ | |||
+ | === Tekstil som kunst === | ||
+ | Aurdal lot seg inspirere av det radikale modernistiske formuttrykk og overførte det til tekstilkunsten, som tidligere ikke var aktet som en selvstendig kunstform. Det etablerte seg nemlig et skarpt skille mellom kunst og brukskunst i Norge på 60-tallet og kanskje ble dette særlig viktig for Aurdal, en kunstner med lang fartstid innen den dekorative tekstilsjangeren <ref>Danbolt, ''Norsk kunsthistorie,'' 370</ref>. Tekstilkunst har attpåtil tradisjonelt hatt sterk tilknytning og assosiasjon til hjemmet, kvinnenes domene. I etterkrigstidens Norge sto billedkunsten langt høyere i kurs enn tekstilkunsten, hvor sistnevnte ikke trengte mer dybde enn at det skulle være dekorativt, mens malerier måtte ha «mening» <ref>Danbolt, ''Synnøve Anker Aurdal,'' 44</ref>. | ||
== Litteratur == | == Litteratur == | ||
− | + | Aurdal, Synnøve Anker, Sidsel Helliesen, and håndtegningsamlingen Nasjonalgalleriet Kobberstikk- og. ''Synnøve Anker Aurdal : Forarbeider Og Billedvev.'' Oslo: Nasjonalgalleriet, Kobberstikk- og håndtegningsamlingen, 1997. | |
+ | |||
+ | Danbolt, Gunnar, Vigdis Flottorp, Kari Brudevoll, Beate Homlong, and Kari Thorbjørnsen. ''Norsk Kunsthistorie : Bilde Og Skulptur Frå Vikingtida Til I Dag.'' Samlagets Bøker for Høgare Utdanning. 3. utg. språkleg bearbeiding ... ved Kari Thorbjørnsen. ed. Oslo: Samlaget, 2009. | ||
+ | |||
+ | Danbolt, Hjørdis. Synnøve Anker Aurdal dikt selv. Grøndahl og Dreyers Forlag A/S 1991. https://www.idunn.no/action/doSearch?AllField=synn%C3%B8ve+anker+aurdal | ||
+ | |||
+ | Danbolt, Hjørdis. ''Synnøve Anker Aurdal.'' Grøndahl/Dreyer, 1991. doi:oai:nb.bibsys.no:999115674704702202 | ||
+ | |||
+ | https://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2010121006022. | ||
+ | |||
+ | Johansen, Jahn Otto: ''Ludvig Eikaas / Jahn Otto Johansen''. Utg. Stenersen. 1981. | ||
+ | |||
+ | Nasjonalmuseet, Nasjonal ressursbank DKS. ''Visuell kunst''. Nasjonal ressursbank DKS. 2022. | ||
+ | |||
+ | NRK, ''I Fjernsynsgalleriet'', "31. august 1986 - Tekstilkunstneren Synnøve Anker Aurdal."1986. https://tv.nrk.no/serie/i-fjernsynsgalleriet/1986/FOLA02000786/avspiller oppsøkt 25.10.22 | ||
+ | |||
+ | Skaara, Hilde Areng. «Magisk Måne.» (2022). https://www.nasjonalmuseet.no/samlingen/objekt/MS-02512-1988. | ||
=== Referanser === | === Referanser === |
Nåværende revisjon fra 1. des. 2022 kl. 14:40
Innhold
Den magiske månen
Motivet i Magisk måne forestiller to lyse, avrundede former mot en mørk bakgrunn. Disse formene har ulike størrelsesforhold i bredde og lengde. Den største av dem er plassert øverst, og dominerer billedrommet med sin størrelse. Den minste er mer oval, og ligger plassert i nedre fjerdedel av motivet. Denne formen likner mer en sammenklemt ellipse, og består av flere ringer inni hverandre. Den likner et speilbilde av den større sirkelen ovenfor. Formene i motivet er geometriserte og asymmetriske. De er begge bygget opp av smale horisontale striper i sjatteringer av farger fra naturen, som kremhvit, lys grå, lys grønn og med innslag av lyseblå. Formene brytes opp i kantene av et slags liggende frynsemønster som mykt markerer overgangen til den mørke bakgrunnen, som består av svakt varierte sjatteringer av grå og svart.
Vertikalt gjennom de to sirklene, går en grå uregelmessig søyleform, vevet av metallsnorer ment for baderomspropper. Søylen står i kontrast til de sirkulære formene, og skaper en vertikal linjedominans sentralt i verket.
Det tydeligste elementet i motivet som bærer en enkeltfarge er plassert ytterst til venstre på teppet: En okergul, vertikal stripe med taggete kanter. Den går fra topp til bunn og speiler lengden til den grå søylen i midten. I kombinasjon med de to sirklene, og den sølvfargede søylen, markeres det fjerde geometriske uttrykket i motivet.
Formalanalyse
Materialvalg
Det er forskjellig kvalitet og tykkelse på trådene i Magisk måne. Gjennom størstedelen av billedflaten er det brukt samme type garn i ull fra spelsau, farget med industrifremstilt pigment.[1] Innimellom har kunstneren derimot benyttet en tykkere tråd med en helt annen kvalitet og struktur, især på de helt lyse og grønlige feltene. De forskjellige garnkvalitetene bygger i forskjellig grad ut i rommet, og dette tilfører motivet en ekstra dybde. I tillegg har Aurdal benyttet et mer uvanlig materiale for sin tid, nemlig metalltråd med perler som er vevd inn i et større stykke av «midtfeltstripen». Nasjonalmuseet sier selv om dette: « [Aurdal] sine modernistiske tepper [er] vevd i nye materialkombinasjoner av ull-og metalltråd, nylon og metallkjeder av nikkel og kobber».[2]
De blanke metalltrådene står i kontrast til den matte, tettvevde ullen, og tilføyer en ny og spennende dimensjon til verket. Selv om motivet i utgangspunktet er todimensjonalt, skapes en ny dimensjon når lyset i rommet reflekteres i perlene – de glitrer – slik som vannet glitrer i måneskinn. Slik tilføyes det et 'magisk' element, i tråd med navnet Magisk måne.
Form og farge
Vevnaden Magisk måne består av ulike former i ulike farger; to runde former og to smale vertikale felter.
I midten av motivet har Aurdal lagt inn et ganske bredt vertikalt felt i gråtoner, som er plassert med en liten forskyvning mot den ene siden av teppet. Denne vertikale stripen står i kontrast til de to avrundede formene den bryter igjennom, og bringer asymmetri inn i motivet. Feltene fra resten av motivet tas opp igjen i stripen; i farge, form eller begge kombinert, og vi får kontinuitet mellom halvdelene verket deles inn i – men også til stripen selv. Den later derfor til både å være på et annet «lag» enn resten av motivet, samtidig som den enda tettere knyttes til det. Denne stripen er plassert behagelig i det gylne snitt og det er som om den bidrar til å forankre de to formene på flaten.
Der billedflaten i all hovedsak er bygget opp av tette horisontale striper, finner en likevel mindre partier Aurdal har valgt å holde ensfargede, enten i sort eller syregul. De helsorte feltene, plassert øverst i venstre hjørne og rundt den minste av ovalene, fungerer som fargemessige referansepunkt som både aksentuerer de lyse formene og fargespillet i bakgrunnen. Det gule finnes i den tynne streken som følger ytterkanten av motivet på venstre side, og som bringer frem de varme fargene i verket. Stripen trekker frem den kremhvite fargen i 'månen' og bidrar til å skape en fargemessig balanse. Det er som om overgangen til veggen myknes av dette feltet, og gir det i tillegg en følelse av å være innrammet. Sammen med «gaten i grått» bidrar den gule stripen således både til kontrast og balanse. Den gule stripen tilfører kontrast ved å ha en helt annen farge enn resten av kunstverket, og den mye bredere midtstripen ved å ha en helt annen struktur og tyngde på grunn av de innvevde metalltrådperlene.
Bakgrunnen i teppet er bygget opp av det samme, horisontale stripemønsteret som vi finner i de lysere partiene, men her er det de mørkere fargenyansene som dominerer; koks-grått og grønnlige, rødbrune og nesten sorte nyanser mot den grå-sorte bakgrunnen. Det er som om dette innvevde horisontale mønsteret sammen med månens oppbrutte kanter setter vevnaden i bevegelse, og gir den en flyktighet som om den delvis er skjult av tåke. Bakgrunnen og dens farger gir assosiasjoner til både bølger i sjø og skyer på himmelen og den fremstår nesten mystisk.
Tittel
Aurdal har selv satt tittel til Magisk måne: «...som identifiserer formene: en stor måne speiler seg i mørkt vann".[3] Det at kunstneren selv har satt en tittel på verket gjør noe med oss mottakere, slik legger Aurdal selv «innhold» i kunstverket for oss og slik reflekterer tittelen også motivet i verket og gir klare rammer for tolkningsgrad av innholdet.
Bevegelse
Magisk måne er et motiv som gjøres levende gjennom mange ulike virkemidler. Linjene i bakgrunnen alluderer til bevegelse i mørkt vann, og den mindre sirkelen speiler den større sirkelen, slik som månen speiles i vann i det virkelige liv. På samme måte som at krusninger i vann kan reflektere mange ulike farger, er dette også tilstede i teppet; ulike farger i samspill. Dette bidrar til å skape bevegelse og dybde og legger også til et element av overraskelse.
Lyrikk og natur som inspirasjon
Synnøve Anker Aurdal fant inspirasjonen til sitt kunstnerskap fra flere forskjellige hold, og spesielt naturopplevelser, farger, materialer og dikt [4] - alle eksempler på inspirasjonskilder det finnes tydelige spor av i Magisk måne.
Lyrikk
Lyrikken og skrivekunsten spilte en spesielt viktig rolle i Synnøve Anker Aurdals kunstnerskap, og fungerte ofte som utgangspunkt for hennes kreative prosess. Fra midten av 60-tallet fikk den enda større plass, og verkene kunne mer direkte enn tidligere være basert på et enkeltdikt eller til og med bare et utdrag[5]. Til verket Magisk Måne hentet hun inspirasjon fra diktet Ur en måndikt av Harry Martinson[6], en inspirasjon som tydelig kommer frem i billedveven om de to settes opp mot hverandre.
«I skälvande nattmoln skäres väg av månens vita dublon. Nattglitter kastar den ner at kräla på sjön. Det lockar i glans och alt vill bli drømmareland. Skepp går i silvret med undran.»[7].»
Der Martinson beskriver en måne som skjærer vei gjennom nattehimmelen, har Aurdal brukt den brede stripen i midten av motivet til å skjære bildet i to. 'Nattglitteret' som kryper(krälar) på sjøen får hun frem med den glitrende effekten som skapes av de innvevde metalltrådene, og sølvet han beskriver tas opp i fargen på metalltråden. Det kan derfor tolkes dit hen at Aurdal brukte Martinsons dikt som et springbrett for hennes egen, mer abstraherte tolkning av stemningen han selv presenterer i diktet.
Naturen
Hennes sterke tilknytning til naturen kommer også lett til syne i motivet. Synnøve giftet seg i 1949 med kunstneren Ludvig Eikaas[5], som selv var fra Jølster og senere arvet en gård på Tysnes[8]. Det var blant annet via ham hun knyttet et tett bånd til den dramatiske naturen på vestlandet[5], og Magisk måne stiller seg i rekken av hennes verk med motiver som tar utgangspunkt i naturen. Opplevelsene av naturen ble strippet ned til det mest elementære - ofte enkle former og flater, før hun deretter via inspirasjonen hun fant i diktningen fylte flaten med lys og varme. [5]
Kontekstualisering
Magisk månes form og komposisjon er tidsmessig representativt for Aurdals kunstvirksomhet på 60-tallet. Teppet er klart et barn av sin tid, formet av den radikale modernismen som tok sin plass i norsk kunst på 1960-tallet, en tid hvor flere store norske kunstnere som Gunnar S. Gundersen og Knut Rumhor allerede i flere år hadde arbeidet i en mer geometrisk og abstrakt stil. Denne kunstretningen vektla formen i seg selv som noe meningsbærende, i enda større grad enn tidligere varianter av modernismen som allerede hadde slått røtter i Norge på 1930-tallet [9].
Fra slutten av 1960-årene begynte Aurdal å eksperimentere med nye materialer – eksempelvis sølv- og kobbertråd, metallkjeder, stålperler og liknende [10]. Hun brukte utradisjonelle og utypiske materialer, i tillegg til at hun tok i bruk industrifremstilt pigment i garnet, i en tid hvor plantefremstilte materialer var normen og idealet [11].
Eksempelvis forklarer Danbolt at rundt 1965 er modernismen mer fremtredende enn tradisjonen i Aurdals verker – «Utover i siste halvdel av sekstiårene kommer en rekke tepper som viser en helt ny type Synnøve Aurdal, en modernist i vev (...)». [3] Videre trekker Danbolt frem Aurdals egne refleksjoner rundt dette: «Jeg har forandret stilen helt bevisst. Jeg mener at det er riktig å følge min tids uttrykksform – være en representant for tidens stil.» [12]
Tekstil som kunst
Aurdal lot seg inspirere av det radikale modernistiske formuttrykk og overførte det til tekstilkunsten, som tidligere ikke var aktet som en selvstendig kunstform. Det etablerte seg nemlig et skarpt skille mellom kunst og brukskunst i Norge på 60-tallet og kanskje ble dette særlig viktig for Aurdal, en kunstner med lang fartstid innen den dekorative tekstilsjangeren [13]. Tekstilkunst har attpåtil tradisjonelt hatt sterk tilknytning og assosiasjon til hjemmet, kvinnenes domene. I etterkrigstidens Norge sto billedkunsten langt høyere i kurs enn tekstilkunsten, hvor sistnevnte ikke trengte mer dybde enn at det skulle være dekorativt, mens malerier måtte ha «mening» [14].
Litteratur
Aurdal, Synnøve Anker, Sidsel Helliesen, and håndtegningsamlingen Nasjonalgalleriet Kobberstikk- og. Synnøve Anker Aurdal : Forarbeider Og Billedvev. Oslo: Nasjonalgalleriet, Kobberstikk- og håndtegningsamlingen, 1997.
Danbolt, Gunnar, Vigdis Flottorp, Kari Brudevoll, Beate Homlong, and Kari Thorbjørnsen. Norsk Kunsthistorie : Bilde Og Skulptur Frå Vikingtida Til I Dag. Samlagets Bøker for Høgare Utdanning. 3. utg. språkleg bearbeiding ... ved Kari Thorbjørnsen. ed. Oslo: Samlaget, 2009.
Danbolt, Hjørdis. Synnøve Anker Aurdal dikt selv. Grøndahl og Dreyers Forlag A/S 1991. https://www.idunn.no/action/doSearch?AllField=synn%C3%B8ve+anker+aurdal
Danbolt, Hjørdis. Synnøve Anker Aurdal. Grøndahl/Dreyer, 1991. doi:oai:nb.bibsys.no:999115674704702202
https://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2010121006022.
Johansen, Jahn Otto: Ludvig Eikaas / Jahn Otto Johansen. Utg. Stenersen. 1981.
Nasjonalmuseet, Nasjonal ressursbank DKS. Visuell kunst. Nasjonal ressursbank DKS. 2022.
NRK, I Fjernsynsgalleriet, "31. august 1986 - Tekstilkunstneren Synnøve Anker Aurdal."1986. https://tv.nrk.no/serie/i-fjernsynsgalleriet/1986/FOLA02000786/avspiller oppsøkt 25.10.22
Skaara, Hilde Areng. «Magisk Måne.» (2022). https://www.nasjonalmuseet.no/samlingen/objekt/MS-02512-1988.
Referanser
- ↑ 1,0 1,1 1,2 Skaara, Magisk måne
- ↑ Nasjonalmuseer, Visuell kunst, 1.
- ↑ 3,0 3,1 Danbolt, Dikt selv, 66.
- ↑ NRK, I Fjernsynsgalleriet, «31. August 1986 – tekstilkunstneren Synnøve Anker Aurdal», NRK TV, 09:17
- ↑ 5,0 5,1 5,2 5,3 Danbolt, Synnøve Anker Aurdal, 52
- ↑ Danbolt, Synnøve Anker Aurdal, 68
- ↑ Martinson (u.d.) som sitert i Skaara, Magisk måne, 2022
- ↑ Johansen, Ludvig Eikaas, 13
- ↑ Danbolt, Norsk kunsthistorie, 320.
- ↑ Aurdal: Forarbeider Og Billedvev.
- ↑ Danbolt, Norsk Kunsthistorie, 330
- ↑ Danbolt, Dikt selv, 60
- ↑ Danbolt, Norsk kunsthistorie, 370
- ↑ Danbolt, Synnøve Anker Aurdal, 44