Forskjell mellom versjoner av «Jernbanefaun»
(→Ikonografi) |
m (→Ikonografi) |
||
Linje 17: | Linje 17: | ||
== Ikonografi == | == Ikonografi == | ||
− | ''I jernbanefaun'' viser Fritz Røed i tittelen både til jernbaneskolen som verket opprinnelig var laget til, og også til faun,<ref>Store Norske leksikon, online, s. v. ''Faunus,'' oppsøkt 10.09.2016</ref> et skogssvesen og en naturguddom fra romerske myter, en | + | ''I jernbanefaun'' viser Fritz Røed i tittelen både til jernbaneskolen som verket opprinnelig var laget til, og også til faun,<ref>Store Norske leksikon, online, s. v. ''Faunus,'' oppsøkt 10.09.2016</ref> et skogssvesen og en naturguddom fra romerske myter, en naturguddom som ble dyrket som fruktbarhetsgud, avbildet med et menneskets overkropp og en geit sine to bakben. Røed viser også til kentaur<ref>Store Norske leksikon, online, s. v. ''Kentaur'', oppsøkt 10.09.2016.</ref> ved å avbilde en -istedenfor faunen tittelen henviser til. Kentauren er en gresk mytisk skapning beskrevet som et kjødelig, krigersk og demonisk vesen, med en manns overkropp og en hest sin underkropp med 4 bein. |
Sommerfuglene<ref>Biedermann, ''symbolleksikon'', s. 356.</ref> er i noen kulturer symboler for skjønnhet på den ene siden og gledens forgjengelighet på den andre, hvor sommerfuglens metamorfose blir symbol for menneskets egne sjelelige forandringer og at sluttstadiet i metamorfosen skal gi håp om frigjørelse fra jorden. | Sommerfuglene<ref>Biedermann, ''symbolleksikon'', s. 356.</ref> er i noen kulturer symboler for skjønnhet på den ene siden og gledens forgjengelighet på den andre, hvor sommerfuglens metamorfose blir symbol for menneskets egne sjelelige forandringer og at sluttstadiet i metamorfosen skal gi håp om frigjørelse fra jorden. |
Revisjonen fra 26. okt. 2016 kl. 02:36
Innhold
Motiv
Jernbanefaun er et relieff på 290x420 cm laget av Fritz Røed i 1960 og endret i 1995.
Formalanalyse
Ikonografi
I jernbanefaun viser Fritz Røed i tittelen både til jernbaneskolen som verket opprinnelig var laget til, og også til faun,[1] et skogssvesen og en naturguddom fra romerske myter, en naturguddom som ble dyrket som fruktbarhetsgud, avbildet med et menneskets overkropp og en geit sine to bakben. Røed viser også til kentaur[2] ved å avbilde en -istedenfor faunen tittelen henviser til. Kentauren er en gresk mytisk skapning beskrevet som et kjødelig, krigersk og demonisk vesen, med en manns overkropp og en hest sin underkropp med 4 bein.
Sommerfuglene[3] er i noen kulturer symboler for skjønnhet på den ene siden og gledens forgjengelighet på den andre, hvor sommerfuglens metamorfose blir symbol for menneskets egne sjelelige forandringer og at sluttstadiet i metamorfosen skal gi håp om frigjørelse fra jorden.
De to flygefiskene er også tvetydige, vingene gjør fiskene eksotiske, samtidig som de er nært knyttet med en tradisjonell primærnæring i Norge, som igjennom historien har vært essensielle for nasjonen, ernæringsmessig og som næringskilde. Utformingen av fiskene, samt dissonansen mellom det eksotiske og tradisjonelle gjør at forholdet vingene og fiskene ser unaturlige ut i sin sammensetning, med en foruroligende likhet med bomber.
Fløyten er malt i gull, en farge som siden oldtiden har blitt brukt til å illustrere noe guddommelig eller opphøyet,[4] noe som gir den en spesiell posisjon som blikkfang og som innholds bærende i bildet. Fløytespill er knyttet til faunen virksomhet, og symboliserte lidenskap og forførelse for grekerne.[5]
Disse elementene samlet være en referanse til menneskets dualisme, med kapasitet for godt og ondt,(faun vs. Kentaur), - dog få klassiske fabeldyr er kjent for sin rene- ondskap eller godhet. At relieffet originalt er laget i etterkrigstiden gjør det meget samfunns aktuelt for sin tid og et vitnesbyrd til alle tider deretter. Likefullt og forenelig kan det forgjengelige uttrykket kan igjen være en referanse til det Teologiske fakultet, som var og er scenen bruksendringen ble myntet på.
Kontekst
Kunstverket følger byggets kulturelle historie og skifter ikke fysisk plass. Byggets kulturelle forandring består av et eierskifte i 1991 mellom NSB lokomotivskole til UiO sitt eierskap, 4 år etter utfører Fritz Røed en bruksendring av kunstverket i forbindelse med innsettelse av 2 nye vinduer på veggen hvor kunstverket står, denne forandringen går ut på at ornamentene rundt ‘‘faunen’’ blir byttet ut. Fra et linje- og tunnelornament til sommerfugler og flyge-fisk. Jernbanefaun kan slik forståes som både en del av byggets identitet og som identitetsskapende for bygget selv ved verkets tette sammenknytting til byggets kulturelle forandring. Den første utformingen fra 60-tallet har en åpenbar referanse til NSBs pensum, mens det nye utsende får et mye friere referanseverk.
Opp til 60-tallet hadde norske skulptører vært engasjert i monument fasen, da etterkrigs Norge hadde et enormt behov for både å stadfeste seg som et land med egen identitet og historie og slik ta avstand til verdenskrigens homogene ensartede kunstforestilling, samtidig som dette var en fortsettelse på unionsoppløsningens identitetbyggende tanker, var det kanskje aller viktigst også å lage monument over alle falne nordmenn fra krigen. Kravene til disse skulpturene var gjerne klassisk akademiske, men i løpet av 60-tallet fikk imidlertid norsk skulptur utfolde seg i modernismen, - en gren malerne i Norge hadde utforsket en stund alt.
Inngangen til modernistisk skulptur var igjennom deformering av og innenfor tradisjonelle rammeverk,[6] noe som stemmer godt overens med jernbanefaun. Det nasjonale identitets byggende forsøket på å skape et nordisk kunstuttrykk[7] er en kontinuerlig strømning igjennom historien, før hadde dette ofte handlet om hva som skulle avbildes (fjell, fjord og historiske og religiøse malererier), men på 60-tallet fikk debatten flere alternativ til hvordan kunsten kunne se ut og følgelig bedømmes, på mange måter er dette en strid for og imot modernismen. Debatten tok for seg hvordan teknisk kvalitet skulle bedømmes[8] etter hvorvidt kunst lignet på hva det skulle avbilde eller hvorvidt det skulle bedømmes etter kreativ abstraksjon av det formale, og dermed om kunst hadde sin verdi ut ifra sin referanse til sitt motiv eller en egenverdi. Modernismen innebar en åpen uenighet om hvordan kunst skulle se ut, noe som åpnet for en demokratisering av kunst, hvor de to retningene kunne leve parallelt. Som i sin tur muliggjorde det brede mangfoldet av ulike uttrykksformer og stadige nye forsøk på fornyelse som skapte nye sub-retninger innenfor alle kunstgrener og som kjennetegner modernismen.[9]
Etterkrigstidens store behov for boligtuttbygging ble benyttet som en arena for å formidle kunst i det offentlige rom,[10] noe blandt annet Fritz Røed uttførte mange arbeider rundt,[11] som videre demokraserte kunsten, som i takt med optimisme og fremtidstro i etterkrigstiden passer godt som kontekst til Fritz Røed sitt lekne uttrykk; et uttrykk han utviklet på 60-tallet og beholdt resten av sitt liv.[11] Det er ikke urimelig å tro at han ønsket å være det originale konseptet til jernbanefaun tro da han endret alt untatt "faunen" og tittelen i 1995. spesielt da de nyskapende begrepene til 1990-tallet ikke passer overens med jernbanefauns uttforming. I likhet med mange andre skulptører på 90-tallet fortsatte han istedet å utforske og videreutvikle sine egendefinerte rammeverk med skulpturen som media, noe som i det sistnevnte tiåret gjerne ble kritisert for å verne om tradisjonelle formale begreper.[12]
Bibliografi
- Bierdermann, Hans. Symbolleksikon. Norsk utgave: J. W. Cappelens Forlag A/S, 1992.
- Bjerke, Øyvind S. Frode E. Havrekamp, Øyvind Reissegg. Store Norske leksikon online. S. v. "Norsk kunsthistorie: Nyere skulptur." Sist endret: 29. April 2016. Doi: https://snl.no/Norsk_kunsthistorie#Nyere_skulptur. Oppsøkt 11.09.2016.
- Brun, Hans-Jakob. "Maleriet 1940-1980." I knut Berg et al. Red. Norsk Kunsthistorie, bind 7: Inn i en ny tid. Oslo: Gyldendal Norsk Forlag A/S, 1983.
- Danbolt, Gunnar. Norsk kunsthistorie: Bilde og skulptur fra vikingtida til i dag. 3.utg. Oslo: Det norske samlaget, 2009
- Ledang, Ole K. SNL, online. "Fløyteinstrumenter." Sist endret 22. Juni 2012. Doi: https://snl.no/fl%C3%B8yteinstrumenter. Oppsøkt: 10.09.2016.
- Kraggerud, Eigil. Store Norske leksikon online. S.v "Kentaur." Sist endret 14. Februar 2009. Doi: https://snl.no/kentaur. Oppsøkt 10.09.2016.
- Kraggerud, Eigil. SNL, online. S. v. "Faunus." Sist endret: 14. Februar 2009. Doi: https://snl.no/Faunus. Oppsøkt 10.09.2016.
- Strømodden, Jarle. Norsk biografisk leksikon online. S. v. "Fritz Røed." Sist endret: 13. Februar 2009. Doi: https://nbl.snl.no/Fritz_R%C3%B8ed. Oppsøkt 08.09.2016.
- Tschudi-Madsen, Stephan. SNL, online. S.v. ”Fargesymbolikk.” Sist endret 14. februar 2009. Doi: https://snl.no/fargesymbolikk. Oppsøkt 11.09.2016
Eksterne Lenker
Referanser
- ↑ Store Norske leksikon, online, s. v. Faunus, oppsøkt 10.09.2016
- ↑ Store Norske leksikon, online, s. v. Kentaur, oppsøkt 10.09.2016.
- ↑ Biedermann, symbolleksikon, s. 356.
- ↑ Store norske leksikon, online. s.v. Fargesymbolikk, oppsøkt 11.09.2016.
- ↑ Store Norske leksikon, online, s. v. Fløyteintrumenter, oppsøkt 10.09.2016.
- ↑ Danbolt, Norsk kunsthistorie, s. 338-339.
- ↑ Danbolt, Norsk kunsthistorie, s. 336.
- ↑ Store Norske leksikon online, s. v. Norsk kunsthistorie: Nyere skulptur, oppsøkt 11.09.2016.
- ↑ Brun, "Maleriet 1940-1980" s.170-171.
- ↑ Brun, "Maleriet 1940-1980", s. 164.
- ↑ 11,0 11,1 Norsk biografisk leksikon, online. s. v. Fritz Røed, oppsøkt 12.09.2016.
- ↑ Danbolt, Norsk kunsthistorie, s. 479