Prima ballerina
Tekst om Nina Sundbye sitt verk Prima ballerina
Nina Sundbye, Prima Ballerina, 1996. Bronseskulptur på sokkel i granitt. Figuren er i underkant av en meter høy, med sokkelen er skulpturen ca. to meter. Prima Ballerina er en frittstående skulptur, støpt i to eksemplarer. Et eksemplar står på Den Norske Opera, plassert i et innerom, det andre eksemplet står på Oslo Rikshospital, plassert i et atrium.
Innhold
Motivbeskrivelse
Prima Ballerina står i en klassisk ballettpositur. Dette er en forminsket helfigur som fremstiller en ung kvinne. Kvinnen er atletisk, og elegant. Hun står på ett bein, med det andre hevet i litt over 90 grader. Den ene armen har hun hevet over hodet, mens den andre går ut til siden. Armer, bein og hals er unormalt lange og tynne, mens hodet er underdimensjonert. Særlig i leggene på ballerinaen kan en se muskler i spenn, mens armene viser mindre styrke, og det ser nesten ut som et skjelett mangler.
Overflaten på Prima Ballerina er røff og spontan. ballerinaen har tydelig på seg ett skjørt, som det ser ut som beina springer ut av. overgangene mellom det som forestiller hud og tekstil er udefinerte Som følge av denne røffe overflate. Det samme ser man på overdelen som er vanskelig å finne enden på og skille den fra armene. Hodet er en kontrast til resten av kroppen. Mens teksturen/overflaten på kroppen er røff, er ansiktet glattpolert og naturalistisk med rene detaljer. Når det kommer til uttrykket i ansiktet kan det beskrives som lengtende eller drømmende, liksom eventyrlig.
Formalanalyse
Det tar kort tid å oppfatte skulpturen visuelt, siden figuren har en tydelig form. Den ballettdanseren er tidløs. Overflaten på skulpturen er upolert og røff, og gir figuren et mer organisk utseende. Modelleringsteknikken som hun har brukt på kroppen skaper en ekspressiv uttrykksform, som utrykker følelser. Dens kantete draperinger skaper inntrykk av dynamikk, og gir en illusjon om at den er i bevegelse og det menneskelige legeme er i harmonisk rytme. Ansiktet, som har en rolig linje, skiller seg ut fra resten av figuren, og skaper en kontrast. Den har en åpen form med en åpen kroppsholdning. Det ser ut som en komponert loddrett linje som strekker seg fra nakkegrop til venstre tåspissko som sørger for en stødig posisjon og akse som får skulpturen til å strekke seg oppover. Det går også en vannrett linje der den høyre foten strekker seg ut. Den venstre armen er lett bøyd framover og overkroppen utgjør en svak bue, noe som balanserer skulpturen og gjør at komposisjonen er i likevekt. De komposisjonelle virkemidlene fremstiller bevegelighetene i skulpturens form, og utgjør dynamiske og harmoniske linjer.
Posituren er ekspressiv og gir ett lett og åpent inntrykk. Skulpturen ser ut som den er i bevegelse. Skulpturens forlengede og fortynnede armer, ben og hals gir ett inntrykk av en lett og grasiøs ballettdanser. Den røffe overflaten skaper ett uttrykk av noe usikkert, mens det naturalistiske ansiktet fremstår som kontrollert.
Skulpturen er klart figurativ, og har en anatomisk tilstedeværelse uten å være realistisk.
Fargen på skulpturen er mørk gråsort. Skulpturen får forskjellig tyngde og fargespill etter hvilken belysning den har. Den står slik til i atriet at den står i sollys når solen står øst/sydøst på himmelen. Når den får sol på seg kommer ansiktet detaljer tydelig frem. Den røffe strukturen gir figuren en mykhet og letthet og skjørtet ser ut som det er laget av florlett stoff. Den ser ut som den er i bevegelse og selve personen kommer frem (ill. 5.). Når uterommet ikke har sollys, blir skulpturen svart og selve posituren blir det fremtredende og skulpturen ser mer stilisert og frosset i stillingen, men fremdeles myk i bevegelsen (ill. 6.). I tillegg blir veggen bak mørkere slik at kontrasten mot den lyse mursteinen blir tydeligere. Skulpturen har ingen kunstig belysning.
Innholdsanalyse
Nina Sundbye sier selv at hun bruker "... profesjonelle ballettdansere som modell. Jeg setter meg inn i og vil vite alt rundt det jeg vil lage, vil ikke bare få uttrykt en ballerina på tåspiss, men også hva som skjer for at hun skal komme opp på den tåen."[1]
Referanser
- ↑ Karin Moe, Kvinne & kunstnar.(Oslo: Det Norske Samlaget, 1983), 151.