Forskjell mellom versjoner av «Abstrakt 2»
(→Anna-Eva Bergmanns Komposisjon) |
(→Anna-Eva Bergmans Komposisjon) |
||
Linje 11: | Linje 11: | ||
===Anna-Eva Bergmans ''Komposisjon'' === | ===Anna-Eva Bergmans ''Komposisjon'' === | ||
[[Fil:Komposisjon.jpg|miniatyr|Anna-Eva Bergmann, ''Komposisjon'', 1951. Caseintempera, eggtempera, harpiks og bladgull på plate. 101 x 154 cm. Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design, Billedkunstsamlingene. © Bergman, Anna-Eva/BONO]] | [[Fil:Komposisjon.jpg|miniatyr|Anna-Eva Bergmann, ''Komposisjon'', 1951. Caseintempera, eggtempera, harpiks og bladgull på plate. 101 x 154 cm. Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design, Billedkunstsamlingene. © Bergman, Anna-Eva/BONO]] | ||
− | Som mange norske kunstnere hentet Bergman sin inspirasjon fra den norske naturen. Det var især Finnmark og Nord-Norge som trollbandt Bergman under hennes besøk til Norge. Erik Dæhlin, i sin bok Norsk Samtidskunst, nevner Bergmans fordypelse i Middelalderkunst. Det er vanskelig å sammenligne den abstrakte kunstens avsky for mennesket med middelalderkunstens forkjærlighet for religiøse figurer - det er først og fremst bruken av sølv og gull Dæhlin trekker frem som en likhet.7 Dette elementet finner vi i Komposisjon, som avbildet til høyre. Bergman har tatt i bruk bladgull, noe som gir verket en | + | Som mange norske kunstnere hentet Bergman sin inspirasjon fra den norske naturen. Det var især Finnmark og Nord-Norge som trollbandt Bergman under hennes besøk til Norge. Erik Dæhlin, i sin bok Norsk Samtidskunst, nevner Bergmans fordypelse i Middelalderkunst. Det er vanskelig å sammenligne den abstrakte kunstens avsky for mennesket med middelalderkunstens forkjærlighet for religiøse figurer - det er først og fremst bruken av sølv og gull Dæhlin trekker frem som en likhet.7 Dette elementet finner vi i Komposisjon, som avbildet til høyre. Bergman har tatt i bruk bladgull, noe som gir verket en refleksiv kvalitet og en følelse av dybde. Verket oppnår en nærmest animert kvalitet, hvor det beveger seg ut ifra lys og skygge - det blir interaktivt. Det norske landskapet er reflektert i Bergman sine verk med en viss mengde kjærlighet. Store, harde flater blir gjengitt i abstrakte former, og gir oss et innblikk i hvordan kunstneren oversatte det hun så, fra natur til et objekt. Anna-Eva Bergman sin abstrakte kunst kommer ikke av et avsky for levende former, men av en forkjærlighet for det uorganiske. |
− | |||
− | Anna-Eva Bergman sin abstrakte kunst kommer ikke av et avsky for levende former, men av en forkjærlighet for det uorganiske. | ||
== Litteratur == | == Litteratur == |
Revisjonen fra 29. sep. 2020 kl. 18:53
Abstrakt kunst, gjerne også kalt nonfigurativ kunst, er en stilart som oppstod under begynnelsen av 1900-tallet. Stilarten kjennetegnes ved former og farger som ikke er ment til å etterligne virkeligheten, men heller være et objekt i seg selv. Anna-Eva Bergman (1909-1987) var en norsk nonfigurativ kunstner fikk sitt store gjennombrudd i Paris under 50-tallet. Det var først på 60-tallet, som et resultat av hennes utstilling i Galerie de France i Paris, at det norske kunstnermiljøet kom til å gjenkjenne hennes talent.1
Innhold
Abstrakt Kunst
Moderne kunst, og dermed abstrakt kunst, ble møtt med negativitet fra begynnelsen av. José Ortega y Gasset (1883-1955) beskriver moderne kunst sin egenskap til å splitte samfunnet inn i to grupper; minoriteten, som forstår den moderne kunsten, og majoriteten, som ikke forstår den. Gasset mener dette fenomenet kommer av at moderne kunst henvender seg til minoriteten, og at det er derfor majoriteten ikke forstår kunsten. Gasset definerer den moderne kunsten som kunst for kunstens skyld, og kunst laget for kunstnere.2 Videre tar abstrakt kunst i bruk "dehumanisering" - i avgang og avsky for levende former, blir mennesker fjernet fra kunsten fullstendig. På denne måten mister kunsten egenskapen til å se tilbake på oss, mener Gasset.3 Den abstrakte kunsten blir et objekt i seg selv.
Abstrakt Kunst i Norge
Etter krigen blomstret kunstlivet opp i Norge i 1945, da Kunstnerforbundet åpnet den første frie kunstutstillingen i Norge den 26. Mai.4 Dette var kun starten på en rekke utstillinger av norsk kunst, og abstrakt kunst ble møtt med både motgang og likegyldighet. Formalistisk kunst ble prioritert, og den unge generasjonen av kunstnere fikk ikke slippe til. Karin Hellandsjø bruker utsmykningen av Oslo Rådhus som et eksempel, som ble dekorert med episke, fortellende freskomaleri.5
Det var mellom 1950 og 1960 at den abstrakte kunsten i Norge endelig slo sine røtter. Den 25. Februar i 1950 åpnet Kunstnerforbundet en utstilling med fokus på abstrakt kunst, som videre ledet til en debatt om den abstrakte kunsten i Norge. Verkene ble ikke gitt titler, men istedenfor betegnelser som komposisjon, og et nummer.5 Dette leder oss til Anna-Eva Bergmanns verk Komposisjon fra 1951.
Anna-Eva Bergmans Komposisjon
Som mange norske kunstnere hentet Bergman sin inspirasjon fra den norske naturen. Det var især Finnmark og Nord-Norge som trollbandt Bergman under hennes besøk til Norge. Erik Dæhlin, i sin bok Norsk Samtidskunst, nevner Bergmans fordypelse i Middelalderkunst. Det er vanskelig å sammenligne den abstrakte kunstens avsky for mennesket med middelalderkunstens forkjærlighet for religiøse figurer - det er først og fremst bruken av sølv og gull Dæhlin trekker frem som en likhet.7 Dette elementet finner vi i Komposisjon, som avbildet til høyre. Bergman har tatt i bruk bladgull, noe som gir verket en refleksiv kvalitet og en følelse av dybde. Verket oppnår en nærmest animert kvalitet, hvor det beveger seg ut ifra lys og skygge - det blir interaktivt. Det norske landskapet er reflektert i Bergman sine verk med en viss mengde kjærlighet. Store, harde flater blir gjengitt i abstrakte former, og gir oss et innblikk i hvordan kunstneren oversatte det hun så, fra natur til et objekt. Anna-Eva Bergman sin abstrakte kunst kommer ikke av et avsky for levende former, men av en forkjærlighet for det uorganiske.
Litteratur
Dæhlin, Erik. Norsk Samtidskunst. Oslo: Teknologisk Forlag, 1990.
Hellandsjø, Karin. Jakob Weidemann og Det Abstrakte Maleris Gjennombrudd i Norge 1945-1965. Oslo: Gyldendal, 1978.
Skedsmo, Tone: Anna-Eva Bergman i Norsk kunstnerleksikon på snl.no. Hentet 21. september 2020 fra https://nkl.snl.no/Anna-Eva_Bergman
Ortega y Gasset, José i Harrison, C., & Wood, P. Art in theory, 1900-2000: An anthology of changing ideas (New ed.) Malden, Mass: Blackwell, 2003.
Referanser
- Norsk Kunstnerleksikon, "Anna-Eva Bergman."
- Ortega y Gasset, "The Dehumanization of Art," 324.
- Ibid, 328.
- Hellandsjø, Jakob Weidemann og Det Abstrakte Maleris Gjennombrudd i Norge, 41.
- Ibid, 43.
- Ibid, 70.
- Dæhlin, Norsk Samtidskunst, 103.