Forskjell mellom versjoner av «Kahnweiler, D.-H. "The Rise of Cubism 1916-20" 2»
(→Stilleben med flaske og mugge) |
(→Aage Storstein (1900-1983) |
||
Linje 15: | Linje 15: | ||
. | . | ||
− | == Aage Storstein (1900-1983 == | + | == Aage Storstein (1900-1983) == |
Pablo Picasso blir Storsteins store kunstneriske forbildet etter hans første møte med kubismen da kan kom til Paris i 1920. Dette gjør nok at Storstein blir omtalt som Norges eneste kubist av Per Krogh i 1932. Arve Moen skriver i Arbeiderbladet i 1950 at med Aage Storsteins kom kubismen og abstraksjonen inn i norsk maleri.<ref>Ødegaard, Åse. ''Aage Storstein. side 50'' </ref> Storstein gjorde bruk av en mer intellektuell inngang til kunsten etter møtet med kubismen. Han gjorde også etter hvert bruk av elementer fra kubismen så lenge de hadde sammenheng med hans egen visjon om komposisjoner han jobbet med. Storstein var kjent for å lese alt han kom over av litteratur om Picasso og ofte kopierte han bilder fra bøkene for å utvikle sin egen stil. | Pablo Picasso blir Storsteins store kunstneriske forbildet etter hans første møte med kubismen da kan kom til Paris i 1920. Dette gjør nok at Storstein blir omtalt som Norges eneste kubist av Per Krogh i 1932. Arve Moen skriver i Arbeiderbladet i 1950 at med Aage Storsteins kom kubismen og abstraksjonen inn i norsk maleri.<ref>Ødegaard, Åse. ''Aage Storstein. side 50'' </ref> Storstein gjorde bruk av en mer intellektuell inngang til kunsten etter møtet med kubismen. Han gjorde også etter hvert bruk av elementer fra kubismen så lenge de hadde sammenheng med hans egen visjon om komposisjoner han jobbet med. Storstein var kjent for å lese alt han kom over av litteratur om Picasso og ofte kopierte han bilder fra bøkene for å utvikle sin egen stil. | ||
Revisjonen fra 11. apr. 2021 kl. 13:05
I denne artikkel vil det først handle litt om Kahnweiler og bakgrunn for hans analyse av kubismen. Etter dette kommer det en kort analyse av den norske kunstneren Aage Storstein og hvordan han fikk impulser fra kubismen. Det vil også bli foretatt en kort analyse av ett av hans malerier.
Innhold
Kunsthandler og forfatter
Daniel-Henry Kahnweiler (1884-1979) var en tysk født kunstsamler som etter at han flyttet til Frankrike ble en av de mest kjente kunsthandlerne i verden gjennom store deler av 1900-tallet. Kahnweiler startet sin karriere som kunsthandler med å bli gallerieier i Paris fra 1907 og han var en av de første som så mulighetene innenfor kubismen med Pablo Picasso og Georges Braque som ledestjerner i samtiden. Kahnweiler ble en av de største støttespillerne til og talsmann for mange kunstnere som for eks: Picasso, Braque, Juan Gris, Kees van Dongen, André Masson og Fernand Léger, som i begynnelsen av århundret ikke fikk tilstrekkelig anerkjennelse i samfunnet. Picasso ble den mest kjente kunstneren innenfor den kubistiske bevegelsen og sammen med Georges Braque utviklet de kubismen til å bli en av de viktigste stilretninger innenfor kunsten i løpet av 1900-tallet.[1] Picasso jobbet neste hele sin karriere innenfor kubismen og med å utvikle nyanser av denne stilretningen men Braque beveget seg over i andre stilarter etter hvert.
Forfatteren Kahnweiler
Kahnweiler som fortsatt var tysk fikk vanskeligheter i Frankrike ved starten av den første verdenskrig, og hans kunstsamling ble beslaglagt av den franske staten. Dette medførte at han dro til Sveits i 5 år, hvor han skrev mange bøker, manuskripter og brev, med kunst og estetikk som tema.
"Der Gegenstand der Ästhetik"[2] er et teoretisk verk som er avledet fra Kahnweilers interesse og kunnskap om filosofi og da spesielt Emmanuel Kant. Denne interessen fører til at Kahnweiler skriver en studie og analyse av kubismen fra sitt perspektiv og med en innfallsvinkel som har grunnlag fra hans interesse for filosofi. Videre i denne artikkel skal det skrives et sammendrag og trekkes frem noen hovedpunkter fra analysen til Kahnweiler.
Studiet og analysen
Teksten dreier seg om å beskrive hvordan det kubistiske motiv er fremstilt......
.
.
Aage Storstein (1900-1983)
Pablo Picasso blir Storsteins store kunstneriske forbildet etter hans første møte med kubismen da kan kom til Paris i 1920. Dette gjør nok at Storstein blir omtalt som Norges eneste kubist av Per Krogh i 1932. Arve Moen skriver i Arbeiderbladet i 1950 at med Aage Storsteins kom kubismen og abstraksjonen inn i norsk maleri.[3] Storstein gjorde bruk av en mer intellektuell inngang til kunsten etter møtet med kubismen. Han gjorde også etter hvert bruk av elementer fra kubismen så lenge de hadde sammenheng med hans egen visjon om komposisjoner han jobbet med. Storstein var kjent for å lese alt han kom over av litteratur om Picasso og ofte kopierte han bilder fra bøkene for å utvikle sin egen stil.
Stilleben med flaske og mugge
Storstein vender tilbake til hjemlandet etter å ha vært aktiv i Paris i 1926. Det er da han begynner å utforske stilleben motiver for første gang.I dette stilleben fra 1927 ser vi en ganske enkel oppstilling av hverdagslige objekter uttrykt i en litt forenklet kubistisk stil. Objektene er plassert på en bordplate hvor vi det virker som vi ser på ytterste venstre hjørne da da fronten på bordet skråner til høyre for beskueren og og bakover i det usynlige billedrommet. På bordplaten er det i mellomgrunnen en vinflaske, en mugge, et innpakningspapir, et geometrisk objekt som ligner på en fyrstikk eske og på høyre side ser vi en avis. I bakgrunnen er det rektangulær plate som inneslutter dette motivet i et rom. Dette maleriet er laget
Litteratur
Assouline, Pierre. An Artful Life : A Biography of D.H. Kahnweiler, 1884-1979. New York: Fromm International Pub., 1991.
Harrison, Charles, and Paul Wood. Art in Theory : 1900-2000 : An Anthology of Changing Ideas. New ed. Malden, Mass: Blackwell, 2003.
Ødegaard, Åse. Aage Storstein: en billedbygger i norsk kunst'. Utg. Bonytt. 1992.
Referanser
- ↑ Assouline, Pierre. An Artful Life : A Biography of D.H. Kahnweiler, 1884-1979. New York: Fromm International Pub., 1991.
- ↑ Harrison, Charles, and Paul Wood. Art in Theory : 1900-2000 : An Anthology of Changing Ideas. New ed. Malden, Mass: Blackwell, 2003. side 208.
- ↑ Ødegaard, Åse. Aage Storstein. side 50